(untitled) (Development Service Industry Management, 2024)
У статті досліджено еволюцію підходів до розуміння сутності економічної безпеки підприємства (у контексті трансформаційних змін зовнішнього та внутрішнього середовища. Показано, що на ранніх етапах розвитку (1990-2000 рр.) домінував захисний підхід, зосереджений на матеріальних ресурсах і фізичному захисті. У 2000-2010 рр. відбувся перехід до ресурсно-функціонального підходу, який акцентував увагу на ефективності використання внутрішніх ресурсів. Період 2010-2020 рр. позначився утвердженням системного ризико-орієнтованого підходу, в межах якого економічна безпека підприємства розглядається як комплексне управління ризиками в усіх сферах діяльності підприємства. З 2020 р. фокус зміщується до адаптивно-інноваційного підходу, що передбачає інтеграцію цифрових технологій, гнучкого управління, прогнозування та використання інструментів штучного інтелекту. Розкрито сутність сучасного розуміння поняття «економічна безпека підприємства» як комплексної характеристики стану захищеності, стабільності та здатності до адаптації і розвитку, що забезпечується за рахунок використання інноваційних управлінських та технологічних рішень. Визначено етапи становлення системи економічної безпеки підприємства і виявлено її поступовий розвиток – від реактивної моделі до інтегрованої стратегічної системи. Проаналізовано трактування системи економічної безпеки підприємства у часовому аспекті, представлено її еволюцію в таблицях, узагальнено ключові характеристики кожного етапу. Обґрунтовано доцільність використання адаптивно-інноваційної моделі в умовах цифровізації та глобальних викликів. Зроблено висновок, що сучасна системи економічної безпеки підприємства має ґрунтуватися на принципах антисипативного управління, цифрової трансформації та інтегрованого підходу до управління ризиками. Запропоновано власне бачення актуалізованого визначення економічної безпеки підприємства та системи економічної безпеки підприємства з урахуванням нових викликів та технологічних змін.