ТЕНДЕНЦІЇ РОЗВИТКУ ТА МОНІТОРИНГ КОНКУРЕНТНОГО СЕРЕДОВИЩА В АГРАРНОМУ СЕКТОРІ ЕКОНОМІКИ (РЕГІОНАЛЬНИЙ ТА ГАЛУЗЕВИЙ РОЗРІЗИ) - ЦЮПАК, Василь (Development Service Industry Management, 2026)
Стаття присвячена комплексному дослідженню фундаментальних трансформацій аграрного сектору України в період 2022–2025 років. В умовах повномасштабної збройної агресії, що спричинила критичне руйнування інфраструктури та втрату традиційних логістичних маршрутів, обґрунтовано зміну парадигми функціонування агропромислового комплексу (АПК). Проаналізовано динаміку частки сільського господарства у структурі ВВП, яка зазнала суттєвого падіння, проте зберегла роль стратегічного стабілізатора економіки. Особливу увагу приділено оцінці прямих (10,3 млрд дол.) та непрямих (69,8 млрд дол.) збитків галузі, що дозволило ідентифікувати глибину рецесії та потенціал до подальшої рекуперації.Наукова новизна дослідження полягає у розробці адаптивної методики моніторингу конкурентного середовища, яка, на відміну від класичних підходів, інтегрує безпекові ризики, доступність критичної інфраструктури та інституційну готовність суб'єктів до впровадження Спільної аграрної політики ЄС. У роботі деталізовано «тектонічні зсуви» у регіональній структурі АПК, зокрема перетворення Західного та Центрального регіонів на логістичні хаби та катастрофічну депресію Півдня після підриву Каховської ГЕС. Доведено економічну доцільність переходу від зернової моделі виробництва до олійної як стратегічної відповіді на логістичний ціновий розрив (basis).Окремим блоком досліджено вплив другого етапу земельної реформи для юридичних осіб, що розпочався у 2024 році. Встановлено, що всупереч побоюванням щодо монополізації, ринок продемонстрував стриманість, проте сприяв зростанню капіталізації земель на 37%. Досліджено роль цифрових інструментів, зокрема Державного аграрного реєстру (ДАР) та систем маркетингових комунікацій, як ключових факторів виживання підприємств. Сформульовано стратегічні орієнтири розвитку до 2030 року, що базуються на принципах Green Deal, біоенергетичній конверсії та гармонізації екологічних стандартів із вимогами Європейського Союзу, що є необхідною умовою для відновлення статусу України як глобального гаранта продовольчої безпеки.