ІНСТИТУЦІЙНІ ПЕРЕДУМОВИ ВПРОВАДЖЕННЯ БЕЗПЕКООРІЄНТОВАНОГО УПРАВЛІННЯ В УМОВАХ СУЧАСНИХ ВИКЛИКІВ СФЕРИ ОХОРОНИ ЗДОРОВ’Я - ГАРБУЗЮК, Валерій (Development Service Industry Management, 2026)
У статті досліджено інституційні передумови впровадження безпекоорієнтованого управління у сфері охорони здоров’я в умовах сучасних глобальних і національних викликів. Обґрунтовано, що трансформація системи охорони здоров’я відбувається під впливом комплексу взаємопов’язаних чинників, серед яких кадровий дефіцит і професійне вигорання медичних працівників, зростання гостроти стану пацієнтів, зміна моделей фінансування, трансформація регуляторного середовища, посилення ролі пацієнта як споживача, цифровізація, розвиток штучного інтелекту та біомедичних інновацій. Розкрито вплив демографічного старіння, поширення хронічних і неінфекційних захворювань, пандемії COVID-19, воєнних конфліктів, фінансової нестійкості та кіберзагроз на функціональну спроможність і стійкість медичних установ. Систематизовано глобальні екзогенні та національні ендогенні чинники трансформації, які визначають інституційні рамки, ресурсне забезпечення, кадрову політику, фінансові рішення й організаційні моделі функціонування закладів охорони здоров’я. Проаналізовано динаміку ключових показників розвитку світової системи охорони здоров’я, зокрема тривалості життя, витрат на охорону здоров’я на душу населення, забезпеченості медичними працівниками та лікарняними ліжками. Встановлено, що сучасні кризові явища не є тимчасовими відхиленнями, а формують нову постійну реальність, у якій резилієнтність системи охорони здоров’я має розглядатися як її здатність завчасно передбачати, поглинати, відновлюватися та адаптуватися до надзвичайних ситуацій, зберігаючи безперервність, доступність і якість медичної допомоги. Доведено, що забезпечення системної стійкості потребує переходу від фрагментарних управлінських рішень до комплексного безпекоорієнтованого підходу, який поєднує стратегічне реструктурування, технологічну модернізацію, розвиток кадрового потенціалу, стандартизацію клінічних практик, управління ризиками та зміцнення інституційної спроможності медичних закладів.